DUBAJ 4. julij 2003
KONZULAT ZDA
Kako dolgo bi me pustili čakati?
Prosim?
Tam umiram. –Kje?
Pri Franklinovem paviljonu s krompirjevo solato.
Oprostite. Bi se morala poznati?
Vsekakor. Morala bi se. Ne poznava se, a bi se morala.
Ray. Ray Koval. –Theresa Corrado.
Me veseli. –Prav.
Vesel dan neodvisnosti. –Enako.
Oprostite, mogoče je krivo koleno, vendar sem zmeden.
Mislil sem, da se ocenjujeva.
Žal ne. Mogoče ste pijani.
Ne. Če bi bil pijan, bi vas osvajal.
Kakšno olajšanje.
Če bi bil pijan, bi rekel, da ste osupljivi,
in kako noro je, da ste sami tukaj.
Hudo. Ste vedno taki?
Ne. Včasih govorim tako, ampak tokrat je drugače.
In kaj je drugače? –Ne vem.
To sem prišel ugotovit.
PET LET KASNEJE …
Hecaš se, kajne? –Smrtno resen sem.
Za mano hodi? –Z nama je zavil na Šesto.
Če se greste kakšno igrico, da ni dolgčas,
je žalostno.
Ni igra. Zares gre.
To je vohunstvo stare šole.
Moskovska pravila. Ulični vohuni.
Kako daleč zadaj je?
Okrog tri metre. Najbrž nas je opazil v centru.
Ga poznaš?
Videl sem ga že. Za Burkett & Randle dela.
Ti ljudje milo in brivsko peno jemljejo zelo resno.
Torej rezervni načrt.
Prav.
Kako je oblečen? –Moder puli, siv suknjič.
Zelo dobro. V redu je.
Ne dela sam. Da ti omogočim umik,
bo treba na vogalu narediti kraval.
Ga zadrživa ali preskočiva? Kaj hočeš?
Še vedno mislim, da me vlečeš.
Povej. Zadrživa ali preskočiva?
Mogoče te pa zanima, ali zaslužim svojo plačo.
Daj že. –Preskok.
Jezus!
Glej, kod hodiš. V New Yorku si.
Naj ti pomagam.
Odpri oči!
Si tam? –Kaj delaš?
Težave.
Mislil sem, da si na mestu. –Saj sem. Bil.
Samo še dve minuti.
Odkrili so nas. –Kaj?
Prestavi srečanje.
Ne morem.
Odkrili so nas. Pojdi stran.
Vem, kako je. Kot novinec
bi rad naredil dober vtis.
Halo? Ray?
Se me spomniš?
Ja, seveda. –Dolgo se že nisva videla.
Ja! –Pa sem te dobil.
Oprostite, samo … –Kaj?
Ne svita se mi.
Lep poskus. –Prosim?
Poklicna vljudnost bi olajšala zadeve.
Od kod vas poznam? –Od kod me poznaš?
Hudo. Ta je pa močna.
Veliko sem premišljeval, kako bo.
Kje bova, kaj bom rekel jaz in kaj ti.
Nisem pa pričakoval … –Žal mi je.
Res hočeš igrati tako?
Z nekom ste me zamenjali.
Ne vem.
Imen si ne zapomnim. Pa bi si jih moral. Trudim se.
Obraze pa. Za prav dobro.
Odličnjak pa sem pri ljudeh, s katerimi sem spal.
Tu sem zelo močan.
Ne vem, za koga me imate …
Očaraš me, zapelješ, položiš,
omamiš in opleniš mojo sobo.
Najbolj bolno pa je, da je zadnje, česar se spomnim,
da si mi bila všeč.
Dobro. Niste videti nori,
zato ne kričim
in ne kličem varnostnika … –Zakaj igraš tako?
Je to šala? Za to gre?
Veš, v kakšnih težavah sem bil zaradi tebe?
Sem kaj dobila?
Zjutraj sem konzula
skoraj na kolenih prosil za seznam gostov.
Ugotavljal sem,
ali delaš za Mossad, Sirce ali Ruse.
In kaj ste ugotovili? –Še vedno delaš za CIO?
Zdaj bo pa res dovolj.
Ameriški konzulat v Dubaju, ti in jaz, 4. julija 2003.
Nadlegujte koga drugega.
Rdeče, bele in modre margarite. –Pojdite stran.
Imel sem kolensko opornico, ti pa prstane na nogah. Prvič sem jih videl.
Zakričala bom.
Dopust sem vzel, da bi te našel! Pet let.
Pri vsakem ocenjevanju …
Svarim vas. –… sem čakal,
da mi bodo pokazali tvojo sliko
in vprašali za Dubaj.
Nadlegujete me! –Kdo, hudiča, si?
O, ne. Ti?
Ti si stik. –Ti si moja zveza?
Obnašaš se, kot da ti dolgujem opravičilo. –Daj si duška.
Naloga si bil. Saj si odrasel. Vedel si, kaj delaš.
Očitno te je res žrlo.
Agent MI6 odpelje neznanko z zabave
v svojo hotelsko sobo, kjer ima nezavarovan kovček
s šiframi egiptovske zračne obrambe. –So ti naročili, da spi z mano?
Hotela sem šifre. In čim manj časa s tabo.
Jezus. –Kako si prišel k temu projektu?
Ti si krt. –Kdo te je najel?
Neverjetno. –Kako si dobil to delo?
Ko sem zapustil Ml6,
me je 15 velikih firm vabilo k sebi.
Narobe si izbral. Ampak tega si že vajen.
Čez 12 minut imam sestanek. –Kje imaš robo? Daj mi jo.
Ne bom delala s tabo. –Prosim?
Ne boš ti moja zveza.
Temu nisi dorasel. –Kako?
Delal sem v Jemnu, Atenah in Kairu.
Povsod sem napredoval in bil odlikovan.
Duku reci, naj pošlje koga drugega.
Res se znajdeš v trgovini s čevlji,
jaz pa sem bil 12 let na terenu.
Kako dolgo si pri Equikromu?
Dovolj. –Koliko časa?
Tri tedne.
Cele tri tedne? Vsak dan?
Jaz sem že 14 mesecev pod krinko pri Burkettu & Randlu.
Pomočnica direktorja protišpijonaže sem. V središču.
Naj ti bo jasno, jaz sem agentka, ti pa kurirček.
Dala ti bom samo sporočilo.
Reci Duku, da te nočem več videti.
Z vodenjem terenskih agentov se preživljam. To počneš na dva načina.
Nosiš jim rože
ali pa jih za pete obesiš skozi okno.
Mogoče si tako vajena držati noge v zraku, da ti ni jasno,
da visiš na glavo.
Moja si.
Roke stran. –Ali pa kaj? Ne boš več moja prijateljica?
Všeč mi je ta posel, plača in delovni čas.
Ne bom odšel, ti pa boš to prebolela.
Če še kdaj omeniš, da nočeš delati z mano,
da se poznava ali da bi kdo drug delal bolje,
če me slučajno zamenjajo,
bom poklical bedake pri Burkettu & Randlu
in jim povedal, da imajo v varnostni ekipi Equikromovega vohuna.
Škoda bi bilo zapraviti zadnjih 14 mesecev.
Kje je moj paket?
Povej Duku, da je to tisto, kar je čakal.
Če boš zamočil, ti bom uničila življenje. –Mislil sem, da si že poskusila.
Bi se še enkrat poskusila opravičiti?
MILO
Burkett & Randle Del vašega življenja od leta 1849
V redu. Hvala.
Kaj točno je rekla? Dobesedno.
"Povej Duku, da je to tisto, kar je čakal."
Boš raje ti? –Kar daj.
Počasi. Ven potegni.
Počasi. Počasi. –Duke.
Prav, kar daj.
Pam, ne raztrgaj. Previdno.
Za božjo voljo, pomiri se. –Samo …
Bodi koristen, poišči Tullyjeve prstne odtise.
Hudo. Poglej to.
Je to tisto?
Poklicati moram Garsika. –Ja.
Varno linijo za Equikrom potrebujem.
Kako gre? –Dobro. Pa vam?
Položi palec na BioScanner
Dostop odobren Vzemi dnevno dovolilnico
Houston, čez vikend. –Kdo sta?
Raziskovalca vonjev. Kadar ne prodajata ekstazija.
Spremljaj.
Geoff K. Zurnigher Koordinator marketing za zahodno obalo
Koordinator marketinga za talne voske.
V petek po malici je dal odpoved.
Nepričakovano? –Zelo.
Trije otroci v zasebni šoli, dve hipoteki na hišo,
žena srčni bolnik. –Dobro.
Preveri njegove finance, telefone, e- pošto in ženino zdravje.
Paul D. Verlawn Direktor medicinskega materiala
je na denverskem letališču izgubil notesnik.
Zakaj se zdi znan?
Lani so mu ukradli kovček, poln prodajnih ocen.
Si je ta kupil barko? –Ja.
Spravi mu ekipo za vrat. –Zjutraj sem jo poslala.
Na sestanku smo.
Zdaj? Vsi?
So povedali, zakaj?
G. Tully pride dol.
Čez pet minut moramo biti vsi zbrani.
Dick, zelo poln urnik imate.
Nekaj je prišlo vmes.
Ob 15.00 je predstavitev šampona proti prhljaju.
Odpovej. –So že v hiši.
Jutri.
Razvojna skupina za lak za nohte ob 15.45.
Prestavi.
Ob 16.15 video konferenca
za plenice. –Posnemi.
Imamo statistiko za nosne kapljice.
Radi bi 15 minut okrog … –Odpovej!
In zobno pasto in večerjo glede avtovoska. Vse odpovej.
Pa se poglejmo.
Še en avto bi morali imeti.
Sprememba načrta. Z njimi greš.
Vsi gredo. Dajmo, gremo. Pojdite in bodite prepričljivi!
Dajmo, dajmo, spokajte se!
Ven. Ne ugašaj. Vozil bom.
Dobro kaže.
Ne ločim ju. Kateri je novi?
Tale.
Ta ima 16. –Ujema se.
Boris. Rokopis?
Stoodstotno Howard Tully.
Burkett & Randle, prihajamo!
Ljudje?
Duke? Zaklenjeno je. Spet.
Ja, zunaj sem.
Seveda sem jaz! Kdo še ima to številko?
Za ves denar, ki ga zapravljam za to,
bi mi lahko dal šifro, ki bi si jo zapomnil.
Gospod!
Kaj, hudiča, je to?
Zakaj smo tukaj?
Tu smo, ker so se pravila spremenila.
Ker je integriteta že tako zlorabljena in okrnjena,
da je le še bled spomin.
Tu smo, ker ni več dovolj imeti najboljše ideje,
proizvodnjo ali najboljše metode za distribucijo izdelka.
"Tu smo, ker živimo v svetu, kjer vsak dan preskušajo
"hinavščino in tatvino kot zamenjavo za inovacijo in trud."
Kakšno nakladanje. Neverjetno.
In to pravi človek, ki je kupil smetišče, da je lahko prebrskal naše odpadke.
Zgodovina vseh uspešnih podvigov
je niz odločilnih trenutkov.
"V zgodovini vsega so trenutki,
"ko položaj ene … "
… ene molekule pomeni razliko
med zmago ali katastrofo.
Kdo pa še piše z nalivnikom?
Zaboga. Kako domišljavo.
Ta prostor in program
sta bila ustvarjena za tak trenutek.
Vi ste pri svojem delu najboljši.
Izbrani ste bili po tem merilu in ustrezno plačani.
In še nikoli niste bili na taki preizkušnji, kakršna vas čaka zdaj.
"Burkett & Randle bo predstavil nov izdelek
"v bližnji prihodnosti."
Ne morem razkriti, za kakšen izdelek gre,
a verjemite, da bo že z objavo njegovega razvoja …
" … B&R prišel na sam vrh svetovnega tržišča."
Ni mi treba razlagati,
zakaj morajo biti pomen, podrobnosti in obstoj tega projekta
tako strogo varovani.
V prihodnjih dneh pričakujem od vas najboljše.
In če bomo ostali zbrani in pozorni,
bomo vsi …
" … uspešni."
Kaj, hudiča, pa ima?
Dick? Ne začni tuhtati.
Dick!
Ostati moramo pozitivni. Poglej naokrog.
Zato smo tukaj.
Od prvega razgovora je zdaj to to.
Za to smo sestavili enoto.
Vem, kaj počne. –Dick!
Poglej me. Odlično ekipo imamo.
Pripravljeni smo na akcijo.
Samo reci, spusti zver z verige.
Raztrgali jih bomo! –Izbral je čas za udarec.
Motiš se. Srečo smo imeli. –Temu praviš sreča?
Čez 9 dni imam srečanje delničarjev.
Saj ne misli na to.
Si zmešan? Samo na to misli.
Če ima nož, ga bo takrat uporabil.
Jaz bi ga!
Počakal bi, da bi se znašel sredi ovacij.
Čakal bi, da bi ga preplavili valovi občudovanja
in ne bi slišal lastnih jajc,
ko bi treščila na tla!
Mojbog, uničil me bo.
Naj tvoji ne načrtujejo dopusta.
Vprašali bodo, zakaj. –Potem so v napačnem poslu.
Kako naj načrtujemo, če ne vemo, kaj je?
Ne vem. Domnevaj, da je vse.
Računalniška mreža B&R je zver.
Že 10 mesecev se trudimo,
pa nismo prišli nikamor.
Šifre in programi za odkrivanje vdorov
so enaki tistim v Pentagonu.
Dobra novica pa je, da je B&R prejšnji mesec kupil 200 fotokopirnih strojev.
Obiskali smo prodajalca
in en stroj malce predelali.
Pravimo mu Duh.
Ni hiter ali enostaven,
a nam omogoča ujeti signale
brez elektronskega podpisa.
Zdajle smo v fotokopircu v njihovem kadrovskem oddelku.
Še vedno kartiramo, a vdrli smo že v 12 strojev.
Raziskovalni oddelek B&R
že od l. 1997 ni imel novega izdelka,
vendar je naša primarna tarča.
Najprej izmerimo obseg prometa
in ocenimo vozila na parkirišču.
Opazujemo delnice in plačila hipotek
vseh uslužbencev.
Pogostost internetnih nakupov
in iskanja pornografije iz laboratorija.
Delnice padajo, porno raste in parkirišče je dokaj prazno.
Nič se ne dogaja.
Novi izdelek
izvira izven podjetja.
Po sestanku
bomo pregledali vse nakupe B&R v zadnjih 18 mesecih.
Našli ga bomo.
Stavba B&R je močno zavarovana.
Enako kot računalnik.
Tipamo okrog nje,
a ne pridemo noter.
Potem veliko odkritje. Potovalni oddelek ni v veliki stavbi.
Štiri ulice stran je. In ta stavba je čisto drugačna.
Preprosta in enostavna. –Pravi zlati rudnik, Dick.
Urejajo vsa potovanja pri B&R.
Zasebna letala, avte, barke, hotele, bivališča, vse.
Fantje imajo nekaj odličnih zamisli, kako priti noter.
Preprosto in enostavno.
RIM Pred dvema letoma …
Prisežem, tako velika je bila.
Ne, šalim se.
Ne začenjaj s tem. Prevedi.
Vedno se šališ. –Ne, zelo resen sem.
Takoj bom nazaj.
Živjo. Se me spomniš?
Ja … –Dobil sem te.
Oprostite … –Kaj?
Ne svita se mi. –Ne trudi se.
Prosim? –Lahko nekaj predlagam?
Poklicna vljudnost bi pomagala.
Od kod vas poznam? –Od kod me poznaš?
Hudo. Ta je pa močna.
Veliko sem premišljeval, kako bo.
Kje bova, kaj bom rekel jaz in kaj ti,
nisem pa mislil … –Oprostite. Jaz …
Res hočeš igrati tako?
Z nekom ste me zamenjali.
Imen si ne zapomnim. Pa bi si jih moral. Trudim se.
Obraze pa. Za prav dobro.
Odličnjak pa sem pri ljudeh, s katerimi sem spal.
Tu sem močan.
Ne vem, za koga me imate …
Ogovoriš me, zapelješ, položiš,
omamiš in mi opleniš sobo.
Najbolj bolno pa je, da je zadnje, česar se spomnim,
da si mi bila všeč.
Oprostite. Ne morem …
Se ti zdi smešno? –Ne.
Ni. Oprostite, samo …
Zapeljala vas? Vas?
Torej priznaš? –Jaz …
Samo … Ne … Jaz … –Ne, takole ne bo šlo.
Nimaš se kaj smejati temu. –Tako …
Nesprejemljivo. –Prav imate.
Ni smešno. Resno. Zelo.
In ne gre za vas. –Kaj pa to pomeni?
Napetost. Živci. Živčni smeh. Očitno.
Koleno je pa zdaj že zdravo?
Z opornico se je zdelo boleče.
Koleno je zdravo. Hvala.
Veš, v kakšnih težavah sem bil zaradi tebe?
Lahko si mislim. –Je to vse, kar boš rekla.
Žal mi je.
Ja, vidim.
Smeh … Ne vem, zakaj.
Zaradi živcev. In slabe vesti. In obžalovanja.
Pa kesanja. Veliko vzrokov.
Domnevam, da zdaj že veš,
da sem delala za Agencijo, zato je tu še to.
To je grozno. –Ja.
Pod hudim pritiskom sva bila.
To ni zadovoljivo.
Kaj si pa imel v mislih?
Mislim v smislu maščevanja.
Že tri dni. Ne morem pospraviti sobe, če nihče ne odpre.
Bom jaz poskrbel za Johna in Yoko. Nazaj na delo.
Živjo.
Kaj je to?
Obračun.
Slabo?
Poredna sva bila.
Koliko?
Zelo poredna sva bila.
In pri tem sva bila dobra.
Se je splačalo?
Zelo.
Zelo se je splačalo.
Mojbog. –Kaj?
Saj …
Poldne je. 12.15. Zakaj me niso zbudili?
Naročila sem bujenje.
Jezus! Nemogoče. Pa ravno danes ne bi smela zaspati.
Neverjetno, da niso klicali.
Ob 10.30 sem imela letalo.
Zdajle bi morala biti v Ženevi.
Najbrž si mi povedala, a se ne spomnim.
Ne, nisem. Zaupno je.
Jaz bi moral biti že dva dni v Kairu.
V Londonu, si rekel. –Pa nisem šel.
Ni zjutraj nihče klical?
Tu si bila. –Trdno spim.
Sem se oglasil in ti nisem povedal?
Kdaj si ga naročila?
Sinoči. –Kje sem bil pa jaz?
V kadi.
Skupaj sva bila. –Ko sem šla po led.
Ko sem čakal?
Kako, da niso klicali?
Izmuznila si se, da bi naročila bujenje?
Saj to je hotel s 5 zvezdicami. Kako je to mogoče?
Dobrodošla v Italiji.
Glej, rekla sem, da je zaupno. Ni mi treba razlagati.
Tole je boljše od Dubaja.
Kaj? –Še sem pri sebi.
No, vidiš.
Če iščeš šifre egiptovske zračne obrambe,
so v mojih nogavicah. –Saj sem vedela.
Tistega ne boš prebolel, kaj?
Bojim se, da je to zaupno.
Misliš, da te vlečem za nos? –Noro, kajne?
Se ti je to zdelo kot naloga? Trije dnevi? Vse to?
In cilj? Odrgnjena koža?
Morda nisi hotela, da grem v Kairo.
Kako žalostno.
Tako sem namreč razmišljala.
Da me vlečeš za nos. Da si preklical bujenje,
ker mi vračaš za Dubaj.
Zdelo se mi je grozno, da tako mislim.
Spoznala sem, da oba razmišljava tako.
Spraševala sem se,
če se zaradi tega splača.
Je to to?
Da vem, da razmišljaš tako kot jaz?
Spraševala sem se, ali tako razmišljava zaradi dela.
Ali pa sva dobra, ker razmišljava tako?
Vsi razmišljajo tako, samo povedo ne.
Civilisti že ne. –Traparija.
Nihče ne zaupa nikomur. Midva le priznava. –Prav. Torej priznaj.
Jaz? Ti prva. –Zakaj? Kaj skrivam?
To ni bilo naključje, kajne?
Najino srečanje.
Iskala si me.
To bi ti bilo všeč, kaj? –Prav imam.
Ker si ti iskal mene.
Zakaj? Za tole?
Ni to dovolj? –Zate že ne.
V kaj se podajava, Claire?
Si predstavljaš tako življenje?
Kako zabavno bi lahko bilo? –Nimava že dovolj težav?
Mislim na denar.
Nadaljuj. –Koliko bi potrebovala?
20 milijonov? –Po mojem 40.
Kaj moraš narediti za ta denar?
Zapluti v zasebne vode.
Biti pameten
in imeti srečo.
Koliko pameten?
Toliko, da izbereš pravega partnerja.
Zasebno pa … –Korporacija.
In sreča?
Da si tam, ko se nekaj dogaja.
Da prvi slišiš za to.
Nekje znotraj. –Nekaj velikega.
Ampak narejenega prav. –V središču in počasi.
Poznati izhod, preden greš noter.
Veš, kaj mislim? –Da ti je zamisel všeč.
Mislim, da si me pogrešala. –Odpovedal si mi bujenje.
Torej sva si bot.
Ja, razumem.
Lepo počakaj.
Za vogalom sva.
Pripravljen bom.
Gre? –Ja.
Zelo preprosto in enostavno, ne?
Načrt je dober. Od njega je odvisno.
Odličen sloves ima.
Garsik pravi, da bo čez 6 dni konec sveta.
Raje mi povej, če imaš boljšo idejo.
Ja, saj. Loti se dela.
Ojoj. –Oprostite.
Kakšno je. Zelo mi je žal.
Tu se prerivam in iz sebe delam pujsa.
Kakšno je. Ste …
V redu sem. Saj ni nič.
Kaj je bilo, preden sem prišel?
Jabolčni martini.
Sliši se dobro. Je bil dober?
Zelo dobri so. Odlični.
Dva, prosim.
Prihajate ali odhajate?
Zbudil sem se v Knoxvillu, moral bi biti v Belgiji,
pa tu v New Yorku čakam na martini.
Zato nisem prepričan.
Moj očka je iz Tennesseeja. –Resno? Od kod?
Zahodni del države. –Od kod?
Majhno mestece. Imenovano po naši družini.
Bom moral ugibati?
Bofferd.
Nehajte no! –Kaj?
Je to šala? –Sploh ne.
V Bofferdu sem ribaril! Iz Darnuma v sosednjem okrožju sem.
Tako se pišem. Bofferd. Barbara Bofferd. Poglejte.
Poglejte.
Burkett Randle - Barbara K. Bofferd Potovalni oddelek
Presneto.
Me veseli, Barbara. Jimmy Tierney.
Niste videti kot Jimmy. –Saj sem James.
In dr. Tierney. Oprostite.
Ste dobili?
Mi ne more nihče pomagati?
Da bi vso noč čakal na letališču?
26 dolarjev.
Ne, ne, niste vi krivi. Ja. Hvala.
Potovalne težave?
Ja.
Pediatrični kardiolog sem.
V Etiopiji odpiramo kliniko in moja ekipa je tam.
Nocoj bi moral v Bruselj, od tam pa v Nairobi,
a so zamešali karte. Polet je zjutraj,
a je prepozno, da bi dobil novo karto,
zato moram noč prebiti na letališču,
da bom res prišel na letalo.
Le zjutraj morate v Bruselj?
Srček, s tem se preživljam.
Burkett & Randle Potovalna služba
Tiho morava biti.
Ne smeš kukati.
Ne morem verjeti, da počnem kaj takega.
Zavrti nazaj, da še enkrat vidim. –Poberimo vse.
Potni list ali dovolilnica? –Tukaj! Kaj piše?
Tukaj ali tukaj? Preberi to. –Kaj piše?
Zakaj nismo na treh terminalih?
Zakaj samo na dveh? –Koliko oči pa imaš?
Kristus, Duke!
Imaš to za s seboj? –Zakaj?
Nisi dobila sporočila? –Ne vem. Ven sem šla.
Si brala moj zapis prejšnji mesec? –Katerega?
O šibkih točkah potovalnega oddelka.
Ne spomnim se.
Se vidiva zgoraj.
Koliko bo trajalo? Povej približno.
10 do 12 minut. –In dobim vse?
Za 6 let potovalnih naročil.
8 minut. –Odlično.
Dobro.
Odlično opravljeno, Ray.
Res. Izjemno.
Kdo je to? –Ne vemo zagotovo.
Jezus! –Sta tu na mizi?
Je Equikromov agent?
Če je, je nov. Nimamo ga v bazi.
Mislimo, da imajo nove ljudi.
Spravi to žensko sem.
Mislil sem, da bi se šel pomenit na potovalni oddelek.
Agresivno. Da vidim …
Ne, sem naj pride. In nič ji ne povejte.
Mislil sem … –Razgovor bo opravila Claire.
Jaz sem opozoril. –Ne.
Hočem, da govori z žensko.
Domneva A. Burkett & Randle ima nov izdelek.
Domneva B. Niso ga razvili sami.
Se strinjam.
Imamo seznam podjetij, ki jih je B&R kupil v zadnjih 18 mesecih.
57 jih je.
Izločili smo tiste z znanim izdelkom ali že v prodaji.
Koliko jih je ostalo? –28.
Nimamo časa za raziskovanje,
zato iščemo vzorce.
Dale je naredil kronologijo in našel datum v marcu,
ko je B&R kupil 7 firm v enem dnevu.
Je to normalno? –Ne.
Torej nekaj skrivajo.
Kaj skrivajo? –Dunwoody v Georgiji.
Primerjali smo potovanja.
Poleti so ogromno potovali
med New Yorkom in Dunwoodyjem.
Tully je bil šestkrat tam.
Vendar uradno ni potoval.
Kaj, hudiča, pa je tam?
Laboratoriji Formavale.
Fantje morajo tja.
Kam pa gre?
Krivo je bilo to, kako je govoril o otrocih.
Kako pomaga otrokom in zdravi njihova bolna srčeca.
Vem, da bi morala biti pametnejša, nisem lahkoverna.
Ampak otroci in njihova srčeca …
Ja, počutila sem se posebno, da sem mu lahko pomagala. In otrokom.
Priznam, da je čeden.
Izgubljal je stvari iz žepov. Očarljivo.
Mislim, posebno.
Kot da razen mene ni druge na svetu.
Se vi ob nikomer niste počutili posebno?
Ali pa se vam vedno dogaja.
Najbrž imate koga, ki to počne.
Veste, kaj? Vseeno mi je.
Naredite, kar hočete. Veste, kaj?
Uživala sem!
Splačalo se je.
Zelo se je splačalo.
Izredno se je splačalo!
LONDON Pred 18 meseci …
Ja? –Jaz sem.
Zgoden si. Pravkar sem prišla. –Tekel sem.
Je šlo v redu? –Brez težav. Kako dobro te je občutiti.
Neverjetno hitro si prišel.
Oprosti, dva meseca je preveč.
Si sestanek prestavil na prej?
V redu je šlo. Nič posebnega.
Saj si to naredil, ne? –Kaj?
Povedal si jim. –Seveda.
In si zadovoljen s tem? –Saj moram biti, ne?
Kako?
Kako …
Kako si to naredil?
Si vstopil in rekel: "Odpoved dajem"? –Ja.
Gotovo so te prepričevali, da ostani. –Niti ne.
Ne morejo biti zadovoljni, da greš. Ni moglo iti tako zlahka.
Kaj hočeš reči?
Nisi dal odpovedi. –Čakaj no.
Ne bi te kar pustili oditi.
Čakaj. –Si žigosal kartico in šel?
Ne, ne. Čakaj.
Odgovori. –So tebe prosili, da ostani?
Izmikaš se. –So, kajne?
Klasika. –Hoteli so, da ostaneš.
Star dril. –Si dala odpoved?
Vse zanikaj. Ne priznaj.
In obtožuj. –Ti to počneš.
Vprašala sem, kako je šlo, pa si se izmikal!
Kako je šlo? Končal sem 12-letno kariero pri MI6.
Podpisal sem obrazce o tajnosti,
opravil poligraf, vrnil svoje papirje in ključe
in zapustil edino službo, ki sem jo kdaj imel.
Zdi pa se mi,
da si si ti premislila, ostala v službi in me pustila na cedilu.
Rotili so me, naj ostanem.
In mi tega nisi sporočila?
Nisem mogla tvegati.
Neverjetna si.
Presenetilo me je. –Neverjetno.
Upam, da si obdržal potne liste.
Kaj naj zdaj? Ne morem nazaj.
Nekaj jih moraš vrniti, da bo v redu …
Zamočil sem.
Dobre potne liste bova rabila.
O čem govoriš?
Jaz sem vzela vse, kar sem mogla.
Po tistem, ko so me rotili.
Ti mrha.
Priznaj. Tudi ti meni ne zaupaš.
INDUSTRIJSKI PARK DUNWOODY
Celotni tloris.
Če vas zanimata obe stavbi, ker sta obe na voljo,
znese okrog 2.000 kvadratnih metrov. Zračenje je ločeno.
Posebej za laboratorij, pisarno, skladišče in nakladališče.
Lepo in čisto je. –Vsekakor.
Prejšnji najemnik je prostor dodobra očistil.
Kaj so pa delali?
Formavale? Pojma nimam. Nekakšna biotehnologija.
Naložili so svojo opremo in odšli.
Celo svoje smeti so sami odpeljali.
Cronin Partiz. Ronnie Partiz.
Dr. Ronald Partiz.
Pred 10 leti v Albanyju.
Pri 15 letih je maturiral.
Poba je bil pameten.
Dobil je štipendijo za Cornell
in vpisal biokemijo.
Dve leti kasneje je bil na medicini.
Pri 18 je raziskoval z velikimi živinami
in dobil dobre ocene. Dobro mu je šlo.
L. 1999 je objavil članek v reviji Ameriški dermatolog.
O čem? –Nekaj o glivicah.
O kakšnih glivicah?
Ni važno. –Vse je važno.
Članek je bil plagiat. Takoj so ga zasačili.
Vrgli so ga s Cornella. V garaži staršev
je začel razvijati kremo za kožo.
Po imenu …
Kako? –Spring Skin.
Ponudil jo je trgovinam z zdravo hrano.
Krema ali losjon?
Mnogi to dvoje zamenjujejo. –Ne vem.
Zaboga, Duke, ugotovi! Ugotovi!
Če je on Tullyjevo tajno orožje,
potrebujemo več kot povprečje njegovih ocen!
Dobi mi to kremo! Pokaži mi kremo!
Čez noč je bankrotiral. Propadel je.
Mislimo, da ne gre za kremo.
Ronnie Partiz je šel v ilegalo.
V letih 2002 in 2003 ga ni nikjer.
Kot da ne obstaja. Ni davkov, bančnih izpiskov, ničesar.
Pred dvema letoma je prišel v banko v Atlanti
in pokazal kreditno pismo za 500.000 $ in poslovno vizitko Formavale.
Po vsem trudu
nismo našli ničesar o Formavalu.
Ne prodajalca ne zavarovalnice.
Nihče ne ve,
kaj Formavale počne.
Analiziramo newyorški arhiv.
Tully leta v Dunwoody kot kurir.
Dva dni po tem, ko je Partiz prodal Formavale B&R,
so pripeljali trije oklepni tovornjaki.
Pa ne samo to. B&R je poslal varnostno ekipo,
stražit nakladanje. Ponoči.
B&R še ni objavil finančnih poročil
o tem nakupu.
Dodajte še to, da Partiz že pol leta živi
v apartmaju za 10.000 $ na dan v hotelu Atlantis na Bahamih.
In višek? Kadar je trezen,
pri bakaratu zapravi
300.000 $ na teden.
Prekleto, Duke. Nehaj zapravljati čas
in se ga loti.
Njegova soba odpade.
Kot Fort Knox je. Prezahtevno.
Saj sem rekel. –In kaj bova zdaj?
Šla na pijačo.
Sobarica.
Čas zapravljava. Boš vso noč sedel tu?
Poglej ga, totalka. Tudi če bi hotel, ne more oditi.
Daj mi kreditno kartico. Igrat grem.
Najnižja stava je 5.000 $.
Saj bom delil dobitek.
Pozabi.
Mogoče imaš prav.
Mogoče ne bo šel nocoj nikamor.
Kaj bova?
Nocoj bova samo opazovala,
jutri pa poiskala nekoga, ki dela zgoraj.
Kako gre, fanta?
Hvala, dobro. Zelo dobro. –Me veseli.
Upam, da mi lahko pomagata.
Pokažita mi ključe vajinih sob.
Zanimivo.
Res je.
Sobarica je v dveh sobah našla kup čudnih stvari.
Takole bomo.
Pijača je na račun hiše.
Mi pa se bomo sprehodili.
In to takoj.
Hej, hej. Primi ga! –Pusti me.
Resno je.
Kaj misliš, kdo je?
Gotovo je povezan s to novo zadevo.
Logično.
Kaj drugega bi pa lahko bilo?
MIAMI 14 mesecev prej …
Skrbelo me je že. –Na letališču
se mi je zdelo, da mi sledijo. –Kdo?
Ne vem. Najbrž sem paranoična.
Noro. Nihče ne ve, da sva tu.
Vem. Nisem vedela, kaj bi,
pa sem dve uri vozila v krogih. Nisem vedela, kaj bi.
Hotela sem poklicati, a je vse na kocki.
Nočem začeti površno.
Lepo dišiš. –Po najetem avtu.
Hudo. Super.
Izboljšal sem. –To ni samo izboljšanje.
Proslavljava. Dobro novico imam. Več kot dobro novico.
Uspelo mi je. –Kaj?
Notri sva. Imam odgovor. Ključ. Imam odličen načrt. Uspelo mi je!
Resno?
Pridi sem. Sedi. –Prav.
Kaj misliš, koliko so lani zapravili za zmrznjeno pico?
Kaj? –Zmrznjena pica. Kako velik je trg?
Milijarda dolarjev. Ena milijarda. Samo za pice.
Brez enčilad, blincev ali makaronov s sirom.
Samo pica. Odličen načrt.
Prvi cilj, velik trg. Imam ga.
Drugi cilj, spopad.
Konkurenti, ki se tako sovražijo,
da bodo za zmago naredili vse.
Spraviva se noter, vodiva napad. Ko bo cena prava, pa pustiva.
Samo pravi pristop rabiva.
Ali zamenjava stran, prodava podatke,
kupiva delnice, jih prodava. Nekaj.
Obstaja podjetje Butter Mills.
Pred dvema mesecema
je direktor, g. Butter Mills, z vnukinjo gledal televizijo.
Pojavi se oglas
za pico z dvojno skorjico.
On se že pet let ukvarja s tem.
Vložil je 50 milijonov. Zanj je to pomemben nov izdelek.
Vendar je še ni dal na trg.
Oglas, ki ga gleda, je objavila firma Flakey Fresh.
Ukradli so mu idejo, recept, embalažo in oglasno kampanjo.
G. Butter Mills se bo maščeval.
Nič več rokavic, iz žepa je vzel čekovno knjižico.
Najboljše šele pride …
Ugani, koga hoče za direktorja obveščevalne.
Včeraj sem sprejela službo.
Kaj? –Zato sem bila paranoična.
Sprejela si službo?
Nisem te mogla poklicati.
Neverjetno.
Kaj pa to, da delava skupaj?
Bilo je predobro, da bi … –Načrt sva imela.
Zmenila sva se, da bova vse predelala
in izvedla skupaj. Ne vsak zase.
Prosim te. –Lahko odstopiš?
Seveda lahko. Še začela nisi.
Claire. Vem, da sva se zmenila,
da bova poiskala dve službi in izbrala boljšo,
ampak pri pici
lahko začneva prej. Idealno je.
In lahko sva skupaj.
Jaz se zaposlim, ti začneš pripravljati strategijo umika.
Ustvariš si identiteto in odpreš račune v tujini.
Ko boš vse pripravila, te zaposlim.
Potreboval bom ljudi. Prijaviš se, srečava se,
všeč sva si, ali pa ne, kar bo bolje.
Pri kom si se zaposlila?
Pri Equikromu.
Lokalno? –V New Yorku.
Pravzaprav sta dve službi.
Equikrom bi me najel skrivaj
in me spravil k Burkettu&Randlu
v protiobveščevalni oddelek.
Hočejo, da si krt?
Equikrom?
V New Yorku?
Kje so pa ti s pico?
V Clevelandu.
Praviš, da so ti ponudili službo.
Jasno. Všeč sem jim.
In ti si jo takoj sprejel. –Kot ti?
Ni še uradno.
Ni mi treba sprejeti.
Logično.
Kako se bova sploh videvala?
Zelo previdno.
To sva hotela, ne?
Mislim, da.
Pridi sem.
Gdč. Stenwick?
Nekdo je naredil ogenj.
Nekdo je bil prvi.
Ne mislim idiota, ki je našel gorečo vejo in ohranil ogenj.
Mislim tistega, ki je znal zakuriti.
Dokler tega znanja niso ukradli,
je bil tisti možak najmočnejši človek na planetu.
Pomembno je biti prvi.
Najboljši.
Zelo pomembno je.
Pomeni, da se lahko razmnožuješ hitro
in z najbolj zaželenimi partnerji.
Tvoji potomci imajo največ možnosti, da preživijo,
in več priložnosti, da sami naredijo ogenj.
Po mojem se je človeška evolucija izpela.
V tem svetu ljudje, ki znajo narediti ogenj,
uporabljajo kondome,
sedijo v igralnicah in se opijajo do nezavesti.
Evolucijo posameznika je nadomestilo nekaj drugega.
Skupna evolucija.
Rivalstvo med skupinami.
Jaz verjamem v korporativno evolucijo.
Korporacija, ki je prva in najboljša,
lahko najhitreje proizvaja
na najbolj zaželenih trgih.
In njeni delničarji imajo zato
največjo možnost preživetja in ponovnega investiranja.
Najbrž se ne zavedate, koliko ste z g. Bauerjem
sinoči pomagali tej korporaciji.
Le svoje delo sva opravljala.
G. Partiz se zdi kot bedak,
vendar to še zdaleč ni.
Burkettu & Randlu je poklonil dar, ki bo za vedno spremenil
naš posel in naše življenje.
Zato se pojavlja vprašanje,
ali lahko nadaljujete s svojim delom, ki ga nujno potrebujemo,
ne da bi vedeli, za kaj gre.
Lahko opravljate svoje delo, ne da bi vedeli, kaj varujete?
Vedeti moram,
ali lahko svoj ogenj delim z vami.
Težave na terenu? –Zakaj?
Dobil sem sporočilo od Claire. Dobiti se hoče z Garsikom.
To pa ni pametno.
Saj sem mu povedal, vendar hoče neposreden stik.
Pozabi.
On plačuje. –Moja agentka je.
Ko sem prišel v podjetje, sem povedal, da z njo delam po svoje.
Pojavlja se vprašanje, ali delaš samo z njo.
To pa raje pojasni.
Ameriški konzulat v Dubaju, ti in jaz, 4. julija 2003.
Nadlegujte koga drugega.
Rdeče, bele in modre margarite. –Pojdite stran.
Kolensko opornico sem imel, ti pa prstane na nogah. Prvič sem jih videl.
Priznati ji moram. Neusmiljena grdoba je.
Kdaj ti je to poslala? –Ni snemala ona, ampak ti.
Ozvočili smo tvoj telefon.
Morali smo, saj si bil nov.
Kaj naj rečem? Mrha me je namučila.
Če bi vedel, da je ona, ne bi sprejel dela.
Ne. Nisi nam povedal resnice. –Me boš odpusti?
Zakaj me nisi takrat?
Zakaj si me obdržal? –Zakaj?
Ker si najbolj možat moški, kar sem jih kdaj videl.
Daj no! Mislili smo, da jo izgubljamo,
da je bila predolgo tam in se ji trga.
Zato smo pripeljali tebe.
To pa je več, kot smo pričakovali.
Kako si jo povozil.
Roke stran. –Ali pa kaj? Ne boš več moja prijateljica?
Ne, ne. Zavrti tisto drugo.
Tule je. –Dobro.
Mogoče si tako vajena držati noge v zraku, da ti ni jasno,
da visiš na glavo.
Moja si.
Ko bi vsaj imel video tega!
"Moja si."
Kdo še ve za to? –Samo midva z Dalom.
Torej sestanka z Garsikom ni?
Je. Ne skrbi zanjo.
Ni ji treba vedeti, da vemo.
Obnašaj se normalno.
Jasno.
Ne vem. Imen si ne zapomnim. Pa bi si jih moral. Trudim se.
Obraze pa. Za prav dobro.
Odličnjak pa sem pri ljudeh, s katerimi sem spal.
"Moj si." - "Ti si moj."
"Ti si moj." - "Ti si moj."
CLEVELAND Pred 3 meseci …
Poklicati bi morala.
Že zdavnaj bi bil lahko doma.
Kje imaš prtljago? –Nočni let.
Ne. –V Houston bi morala.
Zamudila sem zvezo, da bi si privoščila par ur.
Morala bi mi sporočiti.
V pisarni sem pisal poročilo.
Nisem mogla tvegati.
Iz javne govorilnice? –Od nikoder.
Zakaj? Kaj se dogaja?
Nigel Bingham. –Kaj je z njim?
Skupaj sta bila v Atenah. –Moj šef je bil.
Se še razumeta? –Odlično. Zakaj?
Posebni oddelek pri Equikromu išče nove ljudi.
Duke potrebuje agenta. Vem, kako te spraviti noter.
Dogaja se. Vojna je.
Kako to misliš? –Totalen korporativni boj na smrt.
Začenja se. B&R bo ukrepal.
Kako? –Nov izdelek. Nekaj velikega.
Kako to misliš?
V zadnjih dveh tednih so z vrha štirikrat naročili popoln tehnični pregled hiše.
Pred tremi dnevi smo začeli vsako uro preverjati gesla.
Danes zjutraj mi je Duke javil,
naj se aktiviram. Rekla mu bom,
da lahko kar pozabi, če mi ne priskrbi odličnega agenta.
Ti boš dobil to delo.
Ne da bi poznala izdelek?
Saj za to gre. Nihče ne ve.
Samo prva morava biti.
Vsak na eni strani. Odlično.
In kaj ima to z Binghamom?
Z Dukom skupaj pijeta in kartata.
Pokliči Nigla.
Mimogrede si se oglasil, tičiš v Clevelandu,
meša se ti, vse žive kličeš.
Rad bi prišel v New York.
Saj hočeš v New York, ne?
Ja, ampak … –Kaj ampak?
Tole s pico se ogreva.
Uvajamo zmrznjeno havajsko z ananasom in šunko.
Prvi tak recept.
Čestitam.
No, ne čisto prvi.
Podlasice pri Flakey Fresh so sunile idejo.
Tole ti bo všeč.
Ugotovili smo, da ima 22-letna pomočnica direktorja marketinga
za 60.000 $ dolgov pri TV prodaji. Zadetek.
A res?
So njene?
Kaj je to?
Tangice. V tvoji omari so bile.
Nemogoče.
Čigave so?
Od nikogar. To ni mogoče. –Kaj je nemogoče?
Da jih je ena pustila, da si ti pozabil ali da sem jih jaz našla?
Nemogoče, ker sem bil zvest. V kateri omari?
–To je noro.
Zanikaš? –Seveda.
Sem prihaja samo lastnica,
ta pa jih ne bi spravila na zapestje.
Od kod pa so?
Prisežem.
Prisežem na vse dobro in resnično,
da nimam pojma, čigave so. Dejstvo, da mi ne verjameš
in mi po vsem, kar sva prestala,
še vedno ne zaupaš, je moteče.
No, prav, jih bom pa spet oblekla.
Tvoje so?
Izpit si opravil.
Manipuliraš z mano?
Morala sem slišati od tebe.
Si tako jezen? –Ja.
Pa tudi zrajcan, kajne?
Zoprno je le, da imam samo 55 minut, da se ti odkupim.
Pozabi.
Tega nisem nikoli maral.
Šport, ki omejuje najvišji rezultat, je potrata časa.
300 in nič več?
Zakaj bi se trudil z nečim, kar zmore 9 milijonov drugih?
Take neumnosti pa še ne.
Ne oziraj se. Prišla je.
Vse v redu? Naju vidi? –Ja.
Sem videti naraven? –Nadnaraven.
Kdo je izbral ta kraj?
Te kaj moti? –Presvetlo je.
Ta gospod je … –Vem, kdo je.
Res? Kljub kapi?
Izurjena profesionalka je.
Vidim.
Zagotovo …
Bi … Pivo imava.
Bi vi tudi kaj? –Ne.
Sestradana sem. –Vas bomo pa nahranili.
Pico bi. Mislite, da jo imajo?
Prav gotovo.
Celo zmrznjeno. –Prav.
Mislim, da ne. –Pojdi pogledat.
Zavohal bi jo.
Briga me, če moraš na Sicilijo, prinesi ji pico!
S čim?
Preseneti me.
Pikantna.
FLAKEY FRESH PICA Z DVOJNO SKORJICO
S sirom in jalapenom.
Z gobami.
Gobe in čebula.
Navadna.
Havajska. –Navadno.
Vročo ali … –Vročo. Zelo vročo.
Izredno vročo.
Kakšno pijačo za zraven?
Ja. Karkoli.
Kaj se dogaja? Kaj je?
Ti …
Dobi Duka.
Naj me takoj pokliče
po zavarovani liniji.
Kaj je rekla? –Zavarovana linija.
Razumeš? In samo, če bo prepričan.
Na letalo moram, on me mora pa poklicati.
Vendar varno.
Jaz sem. Daj mi Duka. Takoj.
Reci mu, naj pohiti.
KANADA POTNI LIST
Kaj delaš?
Jaz?
Kako si tako hitro prišel sem? –Ne dovolj hitro.
Odhajaš? –Nisem te pričakoval.
Pustila sem znamenje.
In pobrala svoje potne liste in denar.
Svojo polovico denarja.
Zaklela sva se, da je črni fond namenjen begu.
Zaupal sem ti.
In zato si preverjal.
Kdaj si to naredila? –Kdaj?
Šest ur po tistem, ko sem končala z Barbaro Bofferd.
Saj nisi resna.
Za tisto gre? –Tisto?
V igri sva. Nimava časa za to.
Zakaj? Je razlaga predolga?
Hodi.
Kaj si rekla Garsiku?
Neverjeten si. –No, kaj je?
Položil si jo! –Za naju. Za projekt.
Kako si mogel? –Naloga je bila. To ni nič.
Videti bi moral slike.
Tebi mi pa res ni treba razlagati.
Edina razlika med tem in najinim prvim zmenkom je,
da ni bil tokrat nihče omamljen.
Spal si z nasmehom na obrazu.
18 ur! –No, vidiš.
Ne moreš pozabiti Dubaja? –Kateri izdelek je?
Praviš, da lahko, a ne moreš. –Kateri izdelek?
Res sem prišla po svoje stvari.
Pripravljena sem bila oditi.
Odprla sem škatlo in pomislila:
"Mojbog! Kaj delaš? Dobro je. Lahko bi uspelo. To je maščevanje.
"Dubaj in ta cipa, pa sva si bot. O tem ne govoriva več."
Začela sem pospravljati,
kot da ni bilo nič,
potem pa opazila,
da manjka tvoj kanadski potni list. –Počasi.
Vem, da bi moral biti tam,
ker sem jih jaz spravila!
Ja, vzel sem potni list.
Zakaj? Paranoičen sem bil.
Vse to preskušanje in nezaupanje te spravi ob živce.
Pač padalo,
če bi letalo strmoglavilo.
Hotel sem imeti rezervo. Le to.
Je bilo treba s tisto žensko do konca? Najbrž ne. A je vžgalo.
To je moja krinka. Od nekdaj.
Zmeden sem, ženskar, nemarnež. To je moja prednost.
Trojno igro se greva
z zelo zvitimi in zagnanimi igralci.
Pa naj igram z zvezano roko?
Nisem mislila na tvojo roko.
Veš, kaj? Preboli.
Veš, kaj? Sem že.
Kaj hočeš reči?
Deliva enako, po novih pravilih. Ti obdrži svoje padalo, jaz bom svoje.
Tako ljubosumna si? –Ne, tako osredotočena.
Dve leti sem posvetila temu
in trapaste, nezrele osebne težave
ne bodo ogrozile sicer uspešne operacije.
Torej strogo poslovno. –Sprijazni se.
Pomagalo bi, če bi vedel, v katerem poslu sva.
Izdelek za rast las.
Kjer morajo biti.
Kaj? Misliš …
Od zdaj bo Ronnie Partiz patron plešcev.
Le da plešcev ne bo. –Zdravilo za plešavost?
Šampon za rast Burkett & Randle. Obogaten z aktivnim partizonolom.
Lasje? To je … –Ogromno.
Še več. Vse drugo odpade.
Veš, koliko je to vredno? Mislim, lasje.
Izdelek za rast las je kot sveti gral.
Zato so noreli.
Zdravilo za plešavost imava,
ti pa noriš zaradi malenkosti.
Nimava ga. –Da ne? Saj je formula, ne?
Mora biti. Priložena vlogi za patent.
Kdo jo ima? Kje je? –Ne vem.
Saj bi povedala, ne?
Bi prišla, če bi ti kaj prikrivala?
Jezo bi lahko igrala,
da bi me zamotila.
Bolno. Celo zate.
To ni odgovor, ki sem ga hotel.
Tiho.
Prosim?
Claire? Ned.
V pisarno moraš. Takoj.
Čez 10 minut bom spodaj.
Guston je bil. V pisarno moram.
Imava kakšne partnerje, za katere ne vem?
Samo še več partnerjev rabim.
Neumno bi me bilo izdati.
Iti moram.
Se ne bova pomenila? –Saj si rekel, v igri sva.
Ni časa. –Claire …
Vključil se je detektor gibanja blizu pisarne g. Tullyja.
Soba z dokumenti.
Varnostna kletka je bila odprta.
Prižgala sva luči.
Slišala sva korake, šla za njimi
in ga našla
tule pod mizo. –Jezus.
Začela sva ga preverjati … –Ned!
… on pa, da je šlo za preskus varnosti.
Ned, odkleni jih!
Rekla sva, da morava poklicati šefa.
Takrat se je začel potiti.
Kje je tisto? –Tole je imel.
"Partizonol 6.1." –Lahko pojasnim!
Molči! Sta odprla? –Ne.
Se je je dotaknil še kdo? –Le midva in osumljenec.
Osumljenec? To ni osumljence. Ali pa si, Jeff?
Zahrbtna podlasica si in plačal boš.
Odvetnika hočem!
Pozabi. Mrežo potrebuješ.
Ker te bom vrgel skozi okno!
Je zgoraj varno?
Res ni zgoraj nikogar?
Preden vključimo alarm, moramo izprazniti.
Kako dolgo traja? –Tri nadstropja? 20 minut.
Pojdita. No, opravita.
Kaj bo pa z njim? –Nikamor ne bo šel. Pojdita!
Prav. Čez 20 minut bova nazaj.
Kam gresta? Vrnita se!
Ne puščajta me z njim! Saj sta ga slišala!
Resno mislim! Ned, daj no … Claire!
Ostani z Jeffom.
Premetat grem njegovo pisarno.
Ne boš prijavil? –Ne.
Ukrepati morava, da se ne vplete še kdo.
Kaj pa to?
Pusti. Ne dotikaj se je. Pusti.
Pomiri se. Saj bom prijavil.
Najprej ugotoviva, s čim imava opravka. Čuvaj trdnjavo.
Lasje so moč.
To moškega vrne v prvotno stanje možatosti.
Ne smejta se. Pardon. –Duke, moral bi …
Ne smej se. –Resno, sprosti se.
Kaj bo? –Kje si pa bil?
Zdelo se mi je, da mi sledijo.
Klical sem te. Kje imaš mobilnik?
Baterija je crknila. Kam greste? –Po pico.
Boš kaj? –Ne, hvala.
Prav. –Kul.
No, kaj je?
V čem je skrivnost? –Skrivnost?
Lasje.
Poslušaj, Claire. Pozabi Neda in Tullyja.
Veš, koliko je to vredno?
Izdelek za rast las.
Veš, za koliko to lahko prodava?
Koliko bi Garsik plačal?
Patenta še niso vložili. Tehnologija je prosta.
Tukaj je. Vidim jo. Samo …
Claire! Počakaj. Poslušaj.
Med nama se iskri. Saj to veš!
Na letalu … Daj no, Claire!
O, bog!
V igri smo.
Imam jo.
Kje je Dinesh? –Za tabo.
Dinesh! Ima jo. Gremo.
Kaj ima? –Formulo.
V 24. nadstropju stavbe B&R je.
Ne more je odnesti, poslati jo mora.
Kateri od kopircev, v katere ste vdrli, je najbližje?
Sekundo!
Kje je najbližji? –Sekundo.
Nekaj je v 22. ali 23.
Nimamo veliko časa.
Kadrovska, 22. nadstropje. –Ne, v 21. Nadstropju je.
V 21. Nadstropju je stroj. Označil sem ga. Tukaj je.
Kam naj grem? –Počakaj.
Kam naj jo pošljem?
Reci, da obstaja sistem. –Sekundo. Našel ga bom.
21. Nadstropje, kadrovska. Povej mi številko stroja.
Si cel? –Ja.
No?
Nimam veliko časa.
Vse bosta pokvarila. Kam naj jo pošljem?
21.! –Enaindvajseto.
Greš lahko v 21. Nadstropje?
Rdeče išči. Označeni so rdeče.
Obkrožen je. –Samo eden?
Ponekod jih je več.
Ne, le enega vidim. Same številke.
Trenutek. Povejta sobo, ime, nekaj. Kam naj jo pošljem?
Išči obkrožene številke. Knjigo potrebujem.
Kaj delaš? –MR …
Čakaj! Knjigo potrebujem!
Na poti je. Ogrožena je.
Našel ga bom!
MR številka je, ne? –MR–6432.
Torej bo spredaj. –Kje?
Poglej v knjigo! –Saj gledam.
Totalna zmešnjava! –Tukaj.
Tu spredaj. Prva stran.
Bo šlo? Povejta, če ne.
Samo imena vidim!
Poišči ustrezno številko.
Bo šlo? –Pojdi ven.
Izključilo bo signal!
Dobro, kam naj grem?
Kaj? Sranje!
Ray. –Dajmo.
Se črte premikajo? –Kaj?
Duh. Se črte premikajo?
Izgubil sem jo! –Povej mi, če dela.
Ja, a ne bo pomagalo … Claire?
Kaj se dogaja? Ne zmorete?
V redu je. Prihaja. Počakaj.
Črte se premikajo.
Edgar Clenteen, kadrovska, 21. Nadstropje. C–L–E–N …
Claire!
Ni imen.
Nobenih imen ni.
Notri smo!
Fino, ampak na vratih ni imen. Kam naj gre?
Ne kartiram tako. Ne vem.
Čakaj!
Kaj je to?
Clenteen Edgar, kadrovska, 21. Nadstropje.
Clenteen, Edgar - Kadrovska služba
Kje? –Ne vidim. Številke pisarne ni.
Je navedena telefonska? –Kaj?
Pokliči. Takoj.
Tukaj sem. Pripravljena.
Notri je!
Koliko strani? –Koliko strani?
Samo ena.
Ena.
Ray, moram opraviti. Ne morem več čakati.
Pripravljena je. –Samo še malo.
Poišči še drug stroj.
Zakaj? –Za vsak primer.
Samo še malo.
Zdaj. Notri sem! Samo skenira naj! –Opravi.
Prazno je.
Dobili smo, a je prazno.
Kaj, hudiča, se dogaja?
Prazno je!
Sranje! –Moralo bi delovati!
Poskusi še enkrat. Imamo rezervo?
Dobili smo. –To!
Uspelo je.
Claire?
Se zabavaš? –Kam si šla?
Opazovala sem te. –Traparija. Šla si …
Kaj se je pa zgodilo? –Malce preveč živahen je bil.
Laže. Nekaj je naredila. Odšla je. Kje je formula?
Prisežem, odšla je. Nekaj naklepa.
Fanta sta prijavila.
Varnostna pošilja ekipo. V riti sva.
Vse bodo prečesali.
Ne vidiš, Ned! Odšla je! Vleče te! Laže!
Točno to hoče! Ned!
Ja. Tukaj jo imam. V rokah.
Ja, gledam jo.
Ne, samo zabava.
Malo smo si privoščili.
Pojma nimam, kaj piše. Nisem se učil kemije.
Kje si?
Saj nisi zraven kakšnega okna, kaj? Pojdi!
Poslušaj, Duke. Računam nate.
Tega ne sme videti nihče. Slišiš? Nihče.
Dokler jutri zvečer ne pridem, jo spravi na varno.
Ja. Razumem. Prav.
Ja!
Prišla je! –Dobrodošla!
Fantastično! Čas je za slavje.
Si v redu? –Ne, razkrita sem.
Razkrinkal si me. In ti si mu dopustil. –Kaj? Saj smo jo dobili.
Miljo široko sled sem pustila. Srečo imam, da sem ušla.
Ne morem nazaj v službo ali domov.
Čakaj no. –Ne drzni si!
Kaj potrebuješ? –Novo identiteto.
Duke … –Molči, Ray!
V ilegalo moram. Sporočila bom, kam mi pošlji plačilo in dodatek,
ki bo večji od pričakovanega zaradi te môre.
Pa kaj ti je? –Kopirni stroj?
Po vsej hiši sem iskala
kopirni stroj.
Delovalo je, ne? –Zakaj je nisem faksirala?
Zakaj? Ker …
Povejte ji. Povsod smo imeli stroje.
Kdo pa še faksira?
Spraševala sem se, kaj počne.
Morali smo jo dobiti ven. –50 lažjih načinov je!
Je uspelo ali ni? –Za koga? Zate?
Je bil kdo z njim, ko je dobil formulo?
Je bil sam z njo?
Bi jo lahko kopiral?
Kaj, hudiča, počneš? –Torej ne.
Ubrisana si. Ubrisana je.
Poznam ga.
Nisem vam mogla povedati,
ker je ogrožal projekt.
Saj ve. Vse ve.
Res je. Vem, da se vidva …
Veš, da je bil na Ciinem seznamu?
Nakladaš!
Kako je prišel k projektu?
Leto in pol smo delali,
on pa pride 3 tedne pred plačo?
Uspešno sem vodil operacijo. –Na kakšnem seznamu?
Pozabite. –Ne.
Tu sem opravila. –Claire, počakaj!
Dobil si, kar si hotel, Duke.
Poskrbi, da si res edini,
ki si jo dobil.
Ne morem verjeti. Neverjetno.
Sam si rekel, predolgo je bila tam.
Pam?
Dinesh?
Možno je. –To je noro.
Najamete me, da ujamem veliko ribo, opravim, in to je zahvala.
To je zmagovalni krog. Kaj delaš?
Me boš preiskal? –Pet minut traja.
Zaradi nje? –Je to važno?
Duke.
Zoprno.
ZURICH 12 ur kasneje …
KONGRESNI CENTER SAN DIEGO
G. Garsik, dobrodošli v San Diegu. –Lepo je biti tu.
Se me spomniš?
Torej je Duke nasedel? –O, ja.
Čakala sem. –Vidim.
Švicarski kupci čakajo. Zmenili smo se za 35 milijonov.
Vsak 17,5? Meni je prav.
Reci, da imaš formulo. –Mislil sem, da jo imaš ti.
Prva sem te vprašala. –Prva si vprašala?
Bi bilo kaj drugače, če bi ti rekla, da te ljubim?
Če bi mi rekla, ali če bi ti verjel?
Ljubim te.
Zares.
Ne vem, zakaj bi mi verjel,
ali zakaj bi sploh še kaj verjela.
Fantaziram, da se nenadoma zbudiva iz tega.
Da sva kot normalni ljudje.
Zaupljiva in poštena.
Nisva kot drugi. –Vem. Misliš, da tega ne vem?
Veš, kako zoprno je,
da si edini moški, ki bi me sploh lahko razumel?
Vem, kakšen si.
Pa te vseeno ljubim.
Če ugotovim, da je to zato, ker nimaš formule
in misliš, da jo imam jaz, bom hudo razočaran.
Prav.
Kaj pa takole?
Na tri tisto, kar imava, formula gor ali dol,
dava na mizo.
Enkrat, zadnjič … –Imam jo.
Na tri, sem rekla.
Imam jo. Zakaj bi čakala? Ljubim te.
Ves čas mislim nate.
Nate mislim celo, kadar si z mano.
Gledam te. Ne morem te nehati gledati.
Gledam te in si mislim: "Ta ženska …
"Ta ženska ve, kakšen sem, pa me vseeno ljubi."
Tudi jaz jo imam.
Velik prostor.
Če velik prostor ni poln, je videti grozno.
To je bilo vprašanje. –Oprostite.
Kaj se dogaja? –V dvorani?
Ja. –Polna je. Že pred uro so stali v vrsti.
Upam, da satelitarji vedo, kaj delajo.
Saj vedo, kaj delajo? –Zveza je pripravljena.
Ne bom jih čakal.
Vse gre po urniku. –Nehajte že.
Lep sem. Dovolj. Hvala.
Kaj je pa tako pomembnega? Kaj gledaš?
Howard Tully.
Za jutri ob osmih je sklical nujno tiskovko v New Yorku.
Gospe in gospodje, delničarji, izrecimo toplo dobrodošlico
človeku, katerega osebna vizija in volja do zmage
sta to podjetje pripeljala na prvo mesto na trgu.
Pozdravite našega direktorja Dicka Garsika!
Hvala. Hvala.
Počasi. Hvala, hvala.
Marička. Najlepša hvala.
Saj ste zmešani!
35 milijonov dolarjev.
Potrdila o pologu.
Ustrezne šifre nakazil.
Številke računov in odobreni datumi plačil.
Kdor me pozna,
vam lahko pove, da resnično ne maram treh stvari.
Ne maram sporov.
Ne maram biti središče pozornosti.
Predvsem pa veste,
da zares ne maram hiteti.
Zadnjih nekaj let
se je naša izjemno tajna posebna raziskovalna enota
ukvarjala z nečim, kar smo poimenovali projekt Samson.
Saj veste, kakšni so znanstveniki.
Oštevajo me. "Prosim, Dick,
"počasi, bodi potrpežljiv, previdno.
"Dick! Nismo še objavili svojih rezultatov. "
Jaz pa pravim, k vragu s tem!
Ne, jaz pravim … Zakaj bi bili skromni?
Rekel sem: "Veste, kaj?
"Srečal se bom s svojimi delničarji, ki imajo pravico vedeti,
"kakšno sijajno prihodnost načrtujemo za to podjetje!"
Ja!
Dajmo!
Danes sem vam prišel povedat, da smo v zadnji fazi testiranja
varnega šampona za domačo uporabo za prosto prodajo.
Izdelka, ki vrne življenje mrtvim lasnim mešičkom.
Gospe in gospodje, delničarji, ja!
Equikrom je tik pred dokončanjem zdravila za plešavost!
Imamo ga.
Tako je, imamo ga!
Vi!
Potrebovali ga boste! Poglejte se!
Dick! Dick! Dick! Dick! –Dick! Dick! Dick! Dick!
Je kaj narobe?
Nas preskušate? –Prosim?
Ali mislite, da je to šala. –Ne razumem.
Očitno ne.
To je formula za navadno kremo.
Oprostite, losjon.
DESET DNI PREJ …
Oprostite, samo … –Kaj?
Ne svita se mi. –Lep poskus.
Poklicna vljudnost bi olajšala zadeve.
Od kod vas poznam? –Od kod me poznaš?
Hudo. Ta je pa močna.
Veliko sem premišljeval, kako bo.
Kje bova, kaj bom rekel jaz in kaj ti.
Nisem pa …
Kar prekini me.
Oprosti, zamislila sem se. –Prav. In?
Od začetka? –Ne, od tam.
Lahko dobim požirek? –Daj.
Z nekom ste me zamenjali.
Imen si ne zapomnim. Pa bi si jih moral. Trudim se.
Obraz pa. Za prav dobro.
Dobro pa mi gre pri ljudeh, ki sem jih položil. Tu sem od sile.
Narobe.
Odlično je bilo. - "Ljudje, s katerimi sem spal."
In raje "zares". –Kako to misliš?
"Tu sem zares močan."
Ljudje, s katerimi sem spal. Tu sem zares močan.
Tako je lepše.
Ne vem, za koga me imate …
Izgovarjala se boš, ne? –Kaj?
Glasneje moraš govoriti.
A zdaj pa ti režiraš mene?
Bi rada, da te jutri ne bodo slišali?
Res me režiraš!
Ne, samo zapolnjujem praznino v poveljniški vrsti.
Pridi sem in to ponovi.
Daj no. Čez manj kot 12 ur bo šlo zares.
Vem. Ampak ob tem pomislim na Rim,
Rim pa me spomni nate.
Še enkrat.
In kadar mislim nate, težko izgovarjam besede.
Še enkrat brez halje. –Ne delam gol.
Veš, da vem. –No, pokaži.
Ti pokaži meni.
Ponoviva še enkrat.
Še enkrat od začetka, potem bom pa slekel haljo.
Če me ljubiš, boš to naredil brez halje. Zdaj.
Prav. Od začetka. Brez halje.
Se me spomniš?
Ja, seveda. –Dolgo se nisva videla.
Ja. –Dobil sem te.
Res mi je žal, samo … –Oprosti.
Ne svita se mi.
Kaj se svita?
Prosim?
Odlična sta!
Torej lahko začnemo?
Še celo leto bi lahko iskali vabo za to past,
pa je ne bi našli.
Odlična sta. Odličen način za dostavo.
Samo vprašam. Poskrbeli smo,
da je našla osnutek govora. Danes popoldan.
Če hočete, lahko še vedno zavlačujemo.
Ko začnemo,
ne bo več poti nazaj.
Ne, ne. Nič več zavlačevanja.
Je to vse? –Ja.
Tole je pa končna različica govora.
… podrobnosti in obstoj tega projekta
strogo varovana.
Osnutek, ki smo ga pripravili prejšnji teden, je v igri.
Dobro kaže.
Ne ločim ju. Kateri je novi?
Za potovanja v Dunwoody
smo vnesli 200 lažnih nalogov.
Formavale? Pojma nimam. Nekakšna biotehnologija.
Avti, letala, hoteli, vse. Med prave dosjeje smo jih vtaknili.
In ko bodo začeli kopati? –Bodo našli Ronnieja.
Letalo čaka, da me odpelje nazaj na Bahame,
ko bomo nocoj končali.
Moj srednješolski almanah.
In prepisi.
Nehaj zapravljati čas
in se ga loti.
Na Ronniejevo resničnost izpred dveh let
naložimo našo zgodbo.
Prižgala sva luči.
Slišala sva korake, šla za njimi
in ga našla
tule pod mizo.
Poti v Dunwoody,
nakup Formavala,
nočno nakladanje, vse je pripravljeno.
Odlično delo. Neverjetno!
To je bolj zabavno, kot če bi ga res imeli.
10 dni je zadnji rok.
Garsik ima srečanje z delničarji čez 10 dni.
Prižgite vžigalno vrvico. Naj se začne.
Nikar. –Kaj?
Ne reci tega. –Česa?
Vem, kaj misliš.
Sprašuješ se, če sem ti dala lažno formulo.
Misliš, da sem pravo nekje skrila.
Bolno, celo zate.
Pomislil pa si.
Zato me drago plačujejo. –Tega ne bi nikoli naredila.
Ker me ljubiš. –Točno.
G. Koval in gdč. Stenwick?
Preberi.
"S pozdravi Howarda Tullyja."
Potegnili so naju, kajne? –Ja.
Začeti se je moralo že davno.
Vsaj … –Že zdavnaj.
Na poklicni ravni je pa …
Odlično.
Mislim … –Ja.
Vsaj drug drugega imava.
Res je tako hudo, kajne? –Pa res.
Nisem mislila … –Vem.
Ne morem dihati. –V redu boš.
Kdaj? –Ko se bova zbudila v Rimu.
Mogoče se bom morala dolgo zbujati v Rimu.
Dober načrt.
Dick! Dick! Dick! Dick! –Dick! Dick! Dick! Dick!
Uredil: PrimZy Priredil: FIGETO